DOKTOR ZJIVAGO
-Hurdana är flickorna? -De är duktiga.
Lite vilda, men de arbetar hårt.
-Kan de läsa? -Somliga.
De har växt upp på anstalter och bara haft sådana här jobb.
Det är ineffektivt att använda människor till att skyffla jord.
-Ge mig bara två grävmaskiner till. -Ni är en otålig generation.
-Var inte ni det? -Jo, det var vi.
Var inte otålig. Vi har kommit långt på kort tid.
Vet ni vad det har kostat?
Det fanns barn som levde på människokött.
Varför intresserar flickan er?
Hon kan vara min brorsdotter.
Min halvbror, rättare sagt.
Om hon är det, så är hon Laras dotter.
-Den Lara? -Just det.
Det här är en nyutgåva av Lara-dikterna.
-Vi beundrar er bror. -Folk tycks göra det nuförtiden.
Vi kunde inte beundra honom när vi inte fick läsa honom.
Kom in.
Jag sände bud efter dig.
Du behöver inte vara rädd.
Jag är general Jevgraf Andrejevitj Zjivago.
Jag letar efter en person.
Förstår du?
Personen i fråga är min brorsdotter.
Sätt dig.
-Vad heter du? -Tonja Komarova.
-Man fann visst dig i Mongoliet? -Ja.
-Hur hamnade du där? -Jag hade gått vilse.
-Hette din far Komarovskij? -Jag antar det.
-Vet du inte det? -Det är ett vanligt namn.
-Minns du din far? -Nej.
-Minns du din mor? -Ja, henne minns jag.
-Vad hette hon? -Mamma.
Hurdan var hon? Hur såg hon ut, menar jag?
Stor.
Jag var liten, så hon var stor.
-Kan du läsa? -Ja.
-Lara - dikter av Y.A. Zjivago. -Det är inte jag.
Min halvbror har skrivit dem.
Personen jag letar efter-
-är den här mannens dotter.
Det här är hennes mor.
Lara...
-Kallades din mor för Lara? -Jag vet inte.
Jag tror inte det.
Hon är vacker.
-Jag är inte er brorsdotter, general. -Jag är inte mycket till farbror.
Men om han var min far skulle jag vilja veta det.
-Sa din mor att din far var poet? -Min far var ingen poet.
-Vad var han, då? -Inte poet, i alla fall.
-Tyckte du om din far? -Det minns jag inte.
-Men du tyckte om din mor? -Naturligtvis.
Låter namnet Strelnikov bekant?
Varykino? Det är en ort, inte en person.
-Gromyko? -Gromyko...
Han förlorade sin mor i ungefär samma ålder som du var-
-när din mor förlorade dig.
Och i samma del av världen.
"Jordelivets fåfänglighet är slut. Anden har lämnat sitt tabernakel."
"Kroppen ligger tyst och orörlig i dödens skepnad."
Jurij!
Ni och er make äter med oss, fru Gromyko.
Lägg dig, Jurij.
Din mor och jag var goda vänner. Nu kommer vi att ta hand om dig.
Tack.
-Den är mors! -Den är din.
-Hon efterlämnade den till dig. -I sitt testamente.
-Vet du vad ett testamente är? -Pengar.
Nej, bara den här.
Kan du spela?
-Här kan väl alla spela balalajka? -Ni bor inte här, va?
Vi bor i Moskva. Du kommer att tycka om Moskva.
När han har vant sig, så.
-Mamma kunde spela. -Hon var en artist, Jurij.
Hon kunde få den att låta som två gitarrer. Hon hade en gåva.
-Vill du ta lektioner, Jurij? -Jag kan inte spela.
Säg god natt till Jurij, Tonja.
Han är din bror nu.
-God natt, Jurij. -God natt, gosse.
Gromykos förstod sig inte på honom.
Han gjorde sig känd som poet medan han studerade medicin.
Han sa att dikta inte var ett riktigt jobb.
-Vackra? -Mycket.
De har inte rätt att vara vackra.
-Vad ska du göra nästa termin? -Praktisera.
Inte forska, då? Det är spännande, viktigt och vackert.
-Jag vill praktisera. -Och uppleva livet?
Du lär upptäcka att vackra saker kan vara synnerligen otäcka.
-Vad heter ni? -Antipov.
-Adress? -15 Petrovka.
-Dem tar jag hand om. -Vi har polischefens tillstånd.
Då kan ni hämta dem på stationen.
Pasja! - Han är min bror.
Se till att han kommer hem innan han råkar illa ut.
-Sluta, Pasja! -Det måste göras.
-Varför det? -För revolutionens skull.
-De vill inte ha en revolution. -Jo, de vet bara inte om det.
Ge mig några stycken, kamrat.
-Pasja, är du bolsjevik? -Nej.
Jag har inget till övers för dem. De går inte att lita på.
Pasja Antipov, du är bra självgod, du!
-Varför sa du att jag var din bror? -Vad skulle jag annars ha sagt?
-Att jag var din fästman. -Var inte fånig, Pasja.
Monsieur Komarovskij talar affärer med mor.
Som folk skvallrar...
Det blir annorlunda efter revolutionen, Lara.
-Kommer du? -Nej.
Jag måste studera om jag ska få mitt stipendium.
-God dag, tant. -Du har fått brev från Paris.
-Vilken vacker handstil! -Tonja kommer hem nästa månad.
Vad bra!
-Han verkar vara välinformerad. -Stilig är han också.
God kväll, mor. - Madame...
Monsieur Komarovskij är här.
-God kväll, Larissa. -God kväll, monsieur.
Han är rådgivare åt viktiga personer och har förbindelser i regeringen.
Är han inte dyr?
Komarovskij tar inte betalt av mig. Han var god vän med min make.
Jag förstår.
Jag ska försöka komma på tisdag.
-Vem har du fått den av? -Av en vän.
Gå inte dit. Demonstrationen blir inte så fredlig som de tror.
Hälsa din väninna att hon är en idiot.
-Hur gammal är du? -Sjutton, monsieur.
39,4 grader.
Jag som sett fram emot det så... Jag klarar mig.
Ta Lara med dig, Viktor.
Det är hennes första aftonklänning.
Vi bör nog ställa in det.
Jag klarar mig alltid. Det vore en stor besvikelse för henne.
Vi får sällan tillfälle att delta i sällskapslivet.
Hämta din kappa.
Jag vill undvika Kropotkingatan.
Broderskap och frihet! Vilken fin paroll, Jurij.
Rättvisa, jämlikhet och bröd.
-Låter inte det fint? -Jo.
-Broderskap och frihet! -Rappakalja! Du är ju iskall.
Det duger inte alls, Anushka.
Vi hade nästan gett upp hoppet.
Det här är min brorsdotter. - Kappan, Lara.
Charmante!
Jag tar foie de Veau Gascogne.
-Inte för mycket... -Senap, nej.
Jambon farci en croûte.
-Vin, monsieur? -Något lätt.
Det måste vara dyrt här, monsieur Komarovskij.
Ja, det är det. Kalla mig Viktor Ippolitovitj.
Det kan jag inte!
-Mor har sytt klänningen. -Den är fin.
-Visst är hon duktig? -Ja, hon är en fin kvinna.
De sjunger säkert bättre efter revolutionen!
Redo!
Sitt upp!
Sabel!
Vad i...?
-God natt, min kära. -God natt, Viktor Ippolitovitj.
Gå inomhus.
Vi tar hand om dem.
Var snäll och gå in.
Gå in!
-Ställ inte till med bråk, Jurij! -Jag griper honom!
Snälla Jurij! Tonja kommer i morgon.
-Jurij! -Tonja!
Jurij!
Pappa!
Nu räcker det. Din mor väntar.
Mamma!
-Hur mår du? -Jag är frisk som en nötkärna.
Låt mig få se på dig.
Något har hon allt lärt sig.
-Har man sett! -Visst är Jurij stilig?
-Kom, nu går vi. -Ni kan kila i förväg.
Den är till dig. Det är en artikel om unga ryska poeter.
-Står det något om mig? -Den börjar med dig!
Fransmännen är intelligenta.
-Se hur tätt de går. -De läser en tidning.
-De är förälskade. -Sluta nu, Anushka.
Bra äktenskap stiftas i himlen.
-Viktor Ippolitovitj? -Det är Pasja.
-Jag måste tala med dig. -Nej.
Det är viktigt.
Låt gå.
Pasja! Vad har du gjort?
En dragon gjorde det.
Pasja, din stackare! Kom in.
-Var är din mor? -Hon sover.
-Jag kan inte hjälpa dig. -Har du jod? Hämta det.
Pasja, vännen!
Du måste gå till sjukhuset.
Inte de närmaste dagarna.
-Kan du göra mig en tjänst? -Vad då?
Göm undan den här.
-Kasta den. -Nej.
Den fredliga tiden är över.
De red ner kvinnor och barn som bara ville ha bröd-
-medan de rika svinen åt, drack och dansade.
Göm den åt mig.
-Tack, kamrat. -Jag är inte din kamrat.
Lara?
-Vem är det? -Det är bara Pasja.
-Du kom hem sent i går kväll. -Tiden flög i väg.
-Ska du gå till kyrkan? -Ja.
Vet du vad Herren sa till kvinnan som bedrivit hor?
Ja, han sa: "Synda ej mer."
-Löd hon honom? -Det vet jag inte, fader.
Köttet är inte svagt, det är starkt. Endast äktenskapet kan tygla det.
Monsieur, nummer sex.
Vi har en viktig besökare.
-Ursäkta att jag är sen. -Jag har väntat i en timme!
-Har du beställt? -Nej.
Det skulle du ha gjort.
Du valde ut den, Viktor.
-Du har blivit riktigt vuxen. -Ja.
-Vad sa du till din mor i kväll? -Låt bli, Viktor.
-Går det bra om jag röker? -Naturligtvis.
Du tycker om cigarrök, inte sant?
Se så, vännen.
Santé!
Drick upp.
Alltihop...
Vad sa du till mamma att vi skulle göra?
-Hon frågade inte. -Hon vet.
Ingen vill medge det, men hon vet allt.
Sluta plåga mig, Viktor!
Plåga dig? Du är en riktig liten hycklerska.
-Nu går jag, Viktor. -Som du vill.
Du lär komma tillbaka.
Stanna, älskling.
Stanna...
Vakna! Visa det här för någon om du kör vilse.
Professor Boris Kurt - hitta honom!
-Mannen är ett geni, Boris. -Jaså? Jag ska ta ett bloss.
-Hur är det med läkaren? -Han är orolig för examen.
Vad sägs om att gifta sig med en läkare?
Inte mig emot, men ingen har friat.
Jag trodde att nomader var hetlevrade typer...
Vad sägs om en professor?
-Skriver han dikter? -Nej.
Då är det uteslutet. Ursäkta mig.
-Hon är en grann flicka, Zjivago. -Det har inte undgått mig.
Det är till er.
Vill poeten praktisera?
-Boris, jag är hemskt tacksam. -Det förstår jag.
Min assistent. Var är hon?
-När gjorde hon det? -Vid åttatiden.
Vet du vad hon tog?
Varför kallade du inte på en lokal läkare?
Vänd på henne.
Vatten!
Då så, Jurij.
Nu, Jurij.
Så ja, vännen... - Sätt fart, Jurij!
Så ja, vännen.
Bra!
Överlever hon?
Vatten!
-Det gör hon väl? -Ja.
Han är en inflytelserik man-
-med kontakter i både regeringen och oppositionen-
-ändå sätter han allt på spel för det där.
Det är inte så poeterna ser dem, men mycket väl läkarna.
-Härifrån är hon vacker. -Du är hopplös.
Lara...
Det är hennes dotter. För Guds skull, Boris...
Hon borde ha tänkt på Lara innan hon gjorde det. Vet flickan om det?
-Är hon här. -Ja.
Hälsa att hennes mor överlever.
-Inte du, Viktor. -Naturligtvis.
-Vad ska vi säga om det här? -Måste vi säga något?
Jag måste säga något till sjukhuspersonalen.
-Vad heter din assistent? -Zjivago.
Andrejevitj?
-Känner du honom? -Jag var bekant med hans far.
Jag ska se till att hon blir inlagd.
-Vad heter han? -Viktor Komarovskij.
Han var min fars testamentesexekutör.
När Komarovskij tagit sitt fanns det inte mycket kvar.
Han är en skicklig affärsman, men han är ingen skurk.
Trevlig karl. Han har varit med förr, men i kväll blev han rädd.
-Har du något emot att träffas här? -Det påminner mig om min ungdom.
Jag besökte henne på sjukhuset.
Hon beklagar att hon misstänkte dig.
Du kan berätta sanningen, om du vill.
-Är det han? -Ja.
-Vet han...? -Nej.
Pasja, det här är monsieur Komarovskij.
Slå er ned.
-Hungrig? -Nej.
Jag hoppas att ni inte tar illa upp.
Jag är Larissas mors rådgivare. Jag värnar om hennes framtid.
Ni ska veta att jag har vigt mitt liv åt revolutionen.
Ingenting, inte ens Lara, är viktigare för mig.
Ni missförstår mig. Det är inte era politiska åsikter som bekymrar mig.
Jag har själv kontakter. Vad ska ni leva av?
Jag har blivit erbjuden en lärartjänst i Gradov.
-Det är ingen rolig stad. -Det är en vacker trakt.
-Det blir ett stillsamt liv. -Det är vad vi önskar.
-Kan ni leva av lönen? -Ja, nätt och jämnt.
Pavel Pavlovitj, ta inte illa upp, men ni är väldigt ung.
Jag menar inget illa, men blir man bättre med åren?
-Man blir mer tolerant. -Man blir så illa tvungen.
-Vad vinner man på att vänta? -Erfarenhet.
Jag är 26. Mor dog när jag var åtta och far dog i fängelset.
Jag har klarat mig på egen hand och känner till mer än ni anar.
Det är en annan sorts erfarenhet.
Jag har ingen amorös erfarenhet, men Lara är trots allt bara 17 år.
Ni kanske finner det komiskt, men vi tänker gifta oss nästa år.
Jag hoppas att jag inte förolämpat er genom att tala klarspråk.
En ung eldsjäl...
Han är utan tvekan en redig karl.
Ni är alltför vänlig, monsieur Komarovskij.
Larissa, jag vill tala med dig.
-Monsieur Komarovskij... -Var inte så formell.
Med tanke på omständigheterna är det bara fånigt.
Du begår ett stort misstag.
Det finns bara två sorters män. Din unge vän är ädel och ren-
-en man som alla i hemlighet föraktar.
Sådana män för bara olycka med sig, framförallt för kvinnor.
Förstår du mig?
Vi andra är varken ädla eller rena, men vi är vid liv.
Jag förstår att du vill ha en ung man, men ett äktenskap vore en katastrof.
För det finns två sorters kvinnor...
Det finns två sorters kvinnor och du tillhör inte den första.
Du, min kära, är en slinka!
-Det är jag inte alls! -Vi får väl se.
Inbilla dig inte att det var våldtäkt. Det vore alltför smickrande för båda.
Herrn är inte hemma, fröken Lara. Han är på Sventytskis julfest.
Tänker ni gå dit?
-Säg inte att jag sa något! -Nej då.
God jul.
Tack detsamma. God jul.
God jul, Jurij Andrejevitj.
Lara? Hur är det fatt?
-Vi skulle ju träffats i kväll. -Fick du inte mitt brev?
Jag har inte varit hemma än.
Vart ska du, Lara? Vad står det i brevet?
Tänker du lämna...
Allt står i brevet.
Släpp mig!
-Det finns en fantastisk flicka här. -Jag vet, jag dansar med henne.
-Du är på hugget, Viktor. -Jag tycker om att vinna.
Silence!
Jag har fantastiska nyheter.
-Madame Sventytski... -Kör till.
Dr Jurij Zjivago, ni hörde rätt - doktor Jurij Zjivago-
-skrev den tredje bästa examen i hela Moskva.
Dr Zjivago har förlovat sig...
Viktor, gamle gosse...
Få ut henne.
Få ut henne!
-Jag tillkallar polis. -Nej!
Se bara till att hon kommer härifrån!
Släpp henne.
Ge honom lite utrymme, vänner.
Ödet har fört oss samman än en gång.
-Jag var god vän med er far. -Ni var kompanjoner.
Vi var mer än det. Jag var hos honom när han dog.
Dessutom håller jag kontakt med er bror.
Vi har snarare gemensamma vänner. Jag tror inte på bolsjevismen.
Tack. Ni tycks kunna era saker.
Men jag beundrar bolsjevikerna.
-Vill ni veta varför? -Ja.
De kanske vinner.
Jag skulle vilja träffa Jevgraf.
Han skickade ett underbart brev. Han tycker om mina dikter.
Det hade glatt er far. Han var ingen dålig man, Jurij.
Jag kände honom knappt.
Ni kanske inte tror mig, men han älskade er mor.
Kan jag räkna med att ni är diskret?
Att jag inte avslöjar sanningen om flickan?
Just det.
Ni kan räkna med att jag är diskret och så vidare.
Vad händer med en sådan flicka när någon som ni överger henne?
Är ni intresserad? Ni kan få henne.
Ni bör inte röka efter en sådan chock.
Ni får henne, Jurij Andrejevitj, i bröllopsgåva.
-Har du träffat flickan förut? -Vad får dig att tro det?
-Har du inte det? -Jo.
-Var någonstans? -Det får jag egentligen inte säga.
Säg inget, om du inte får.
Enligt borgarskapet var det ett krig mellan ententen och Tyskland.
Enligt bolsjevikerna var det överklassens krig-
-och vem som vann var ointressant.
Partiet beordrade mig att ta värvning. Jag kallade mig Petrov.
Hela Europa hungrade efter seger, och bad till Gud om detsamma.
Min och partiets uppgift var att organisera nederlaget.
Nederlaget skulle föda revolutionen, vilken skulle ge oss vår seger.
Partiets satte sitt hopp till bönder som aldrig haft ett par nya stövlar.
När stövlarna slitits ut, skulle de lyssna.
Jag skulle senare få med mig tre bataljoner från fronten.
Till en början kunde jag inget göra.
Det var alltför många hysteriska frivilliga.
Det fanns även de som tog värvning utav pliktkänsla.
Plikttrogna eller missnöjda män.
Missnöjda med sina arbeten, sina fruar-
-eller kanske sig själva.
Lyckliga män tar inte värvning. De väntar tills de blir inkallade.
De som bara blev lemlästade kunde skatta sig lyckliga.
Till och med kamrat Lenin underskattade frontens fasor-
-och vår förmåga att uthärda dem.
Under krigets andra vinter var stövlarna utslitna-
-men fronten var intakt.
Deras rockar var i trasor och ransonerna var få.
Hälften av dem stred obeväpnade under befäl de inte litade på.
Framåt, era jävlar!
-Och de som de litade på... -Framåt, kamrater!
Till slut gjorde de vad alla härar drömmer om...
De begav sig hemåt.
Det var så revolutionen började.
Desertörer!
Reserver...
Kom tillbaka!
Håll samman!
Håll ihop, så klarar vi oss! Men var redo på allt.
Vänd tillbaka, pojkar!
-Vänd tillbaka! -Ni kommer att bli slaktade!
Vänd tillbaka, pojkar!
Hör upp, pojkar! Tyskarna är 16 kilometer härifrån.
-Skitsnack! -De närmar sig fort.
Ni släppte fram dem.
De kommer att ta era fruar, era hus och ert land.
Ert land, officer!
Just det, mitt land. Jag är stolt över...
Ordning i leden!
-Är ni sköterska? -Ja.
Är ni oskadd? Hjälp till, då.
-Jag är inte utbildad sköterska. -Jag förstår.
-Varför tog ni värvning? -För att hitta min make.
Har ni sett en operation? Då ordnar det sig.
Tyskarna är i grannbyn!
-Ers excellens... -Stilla!
-Hittade ni er man? -Nej.
-Ers excellens... -Vi måste ge oss av.
Ni ser på mig som om ni kände mig.
Jag har sett er förut. Julafton för fyra år sen.
Var ni där? Då förstår jag att ni tittar...
-Kände ni Viktor Komarovskij? -Ja.
Det var modigt av den unge mannen att hämta er.
Ni var båda modiga. Ni sköt rätt man.
Jag önskar att jag aldrig träffat honom.
Tsaren har fängslats.
Lenin är i Moskva!
-Det är inbördeskrig! -Bra!
-Att det är inbördeskrig? -Det var oundvikligt.
Lenin i Moskva... !
Blir den där Lenin ny tsar?
Tsarernas och herrarnas tid är förbi! Bara arbetare i en arbetarstat.
Är ni läkare? Följ med mig.
-Jag kan inte ta hand om allihop. -Order från provisoriska regeringen.
"Om du såg hur vi sliter, skulle du förstå varför jag skriver så sällan."
-När skrevs det? -Den 20 juli.
"Men kriget är över och sjukhuset håller på att tömmas."
"Jag hinner kanske dikta lite, om jag kommer ihåg hur man gör!"
"Larissa Antipova är fortfarande här och jag beundrar henne allt mer."
"Hon tycks ha en läkande kraft som läkare inte tror på."
"Trots att hon ofta begår misstag, blir resultatet gott."
"Hur mår farbror Alex? Får han tag i engelsk tobak?"
"Har Sasja lärt sig alfabetet? Hur mår tant Anna?"
Han har inte fått mitt brev.
"Och hur mår du, min kära?"
Han vet inte att hon är död. Inte för att det spelar någon roll...
Nu börjas det igen! Om de ändå en gång för alla kunde besluta-
-vilka huliganer som ska bilda regering.
Gaska upp dig, Sergej. Vill du inte åka hem?
Nu krigar de hemma också, rödgardister mot vitgardister.
Nu räcker det...
Men ers excellens är en god herre. Och sköterskan är en god dam.
-Är ni klara? -Så gott som.
-Snart är du hemma hos din dotter. -Om jag får plats på tåget, ja.
Jag vill vara med Katja mer än något annat.
Ändå tycker jag att det är sorgligt att åka härifrån... Riktigt sorgligt.
Vi har varit här länge.
Det måste ha varit ett fint hus en gång i tiden.
-Vad ska du göra? -I Gradov?
-Jag reder mig alltid. -Om jag ändå kunde tro dig.
Du kan öppna en tvättstuga.
-Vad ska du göra? -Arbeta på sjukhuset.
Det är lustigt att du arbetar där.
Jag gick alltid förbi det på väg till skolan.
-Kommer du någonsin till Moskva? -Från Gradov?
Jag önskar att du hade någon.
Men det skulle göra mig galen av svartsjuka.
Gör det inte, jag ber dig.
Se vad du fick mig att göra!
Jurij, vi har varit tillsammans i sex månader.
Vi har inte gjort något du behöver ljuga om för Tonja.
Jag vill inte att du ska ljuga om mig. Förstår du det, Jurij?
Du förstår allt.
-Skynda på, kamrater! -Ska du hem, Kirill?
Jag ska tjänstgöra i Röda gardet.
-Din hustru, då? -lbland får kvinnorna vänta.
Farväl, ärade doktor. Får jag ge er ett råd?
-Ta seden dit jag kommer? -Just det - anpassa er.
-Farväl, lvanoff. -Farväl, ers excellens.
Farväl, Andre.
Farväl, Simeon.
Jag kommer aldrig att glömma ers excellens.
Farväl, Zjivago.
Farväl. Tack.
Farväl, bröder!
-Doktorn är en gentleman. -Visst...
-Han är en god människa. -Fan ta goda människor!
Jurij!
Jurij, det här är kamrat Jelkin. Han är vår delegat. Han bor här.
God dag. Välkommen.
-Kamrat Kaprugina. -Du ska inte välkomna oss.
Kamrat Kaprugina är ordförande i bostadskommittén.
Dina papper, tack.
Jag har undertecknat dem själv.
-Heliga korset? -Sjukhuset...
Det andra reformerade sjukhuset.
Bra, det behövde reformeras.
-Du ska anmäla dig med detsamma. -Jag hörde talas om tyfusen.
Det är bara rykten, kamrat. Vi har ingen tyfus i vår stad.
Vad bra! Jag anmäler mig i morgon.
De som arbetar får ransoneringskort.
Jag har alltid arbetat.
-Vad i hela fridens namn står på? -Du!
Det fanns plats för 13 familjer i det här huset.
Det är bättre så här, kamrater.
Det är rättvisare.
Det är rättvisare! Var det så lustigt?
Är det skönt att vara hemma?
-Sasja? -Vem annars?
Det är din pappa, Sasja.
-Din stygga pojke! -Säg inte så.
Får jag stiga på?
Se noga på.
Nu tänder jag den sista cigarrstumpen i hela Moskva.
Smakade middagen? Säg något.
Det var utsökt, Tonja.
-Hon sparade korven i tre månader. -Jag bytte den mot en klocka.
-Hon är en pärla! Vi får kaffe! -Han vet att jag är en pärla.
-Har du skrivit några dikter? -Ja.
-Är de bra? -Jag tror det.
-Får jag läsa dem? -Självklart.
Var blev sköterskan av? Du skrev mycket om henne.
-Hon som sköt Komarovskij? -Det vet du, pappa.
Hon reste hem till sin dotter.
Får vi inte träffa henne? Det var tråkigt.
Farväl till köttsliga lustar...
Jag begriper inte hur vi ska överleva i vinter.
Ni har ingen rätt att kalla mig från arbetet.
Att ni har makt att göra det, ger er inte rätten.
-Ni borde tillkallat distriktsläkaren. -Det här måste skötas diskret.
Är det tyfus?
Han måste till sjukhuset. Det är inte tyfus.
Det är en annan sjukdom vi inte har - svält.
-Gläder det er? -Bara om ni erkänner det.
Din attityd har noterats!
-Jurij! -Hej.
Spiselelden har slocknat.
Tonja, spiselelden har slocknat!
Inte undra på att han går ner i vikt.
Hon släcker när du har gått och tänder innan du kommer hem.
Veden räcker inte till.
Det var under min värdighet att gripa en vedtjuv.
Men det partiet beordrat står över en mans värdighet.
En vedtjuv är ynklig-
-fem miljoner vedtjuvar kan ödelägga en stad.
Det var första gången jag såg min bror.
Jag visste att jag inte skulle lyda partiet.
Det berodde inte på vårt släktskap.
Även bröder förråder varandra.
Det är något jag lärt mig i mitt arbete som polis.
Det berodde inte heller på att jag beundrade honom.
Jag tyckte inte att han var en bättre man än jag.
Jag har avrättat många män som varit bättre än jag.
Nu får ni leva som vi andra!
-Kom tillbaka med den där! -Hör på hans excellens!
Ingen anarki! Det ska göras på rätt sätt.
-Vad står på? -Omfördelning.
-Små familjer får 50 kvadratmeter. -Vems hus tror ni att det här är?
Vad gör ni med mina saker? Det här är ren stöld!
Stopp och belägg!
-Varifrån kommer de? -Ett staket.
Jag berättade vem jag var. Gubben var fientlig, flickan vaksam-
-och min bror verkade glad.
Det var bara flickan som förstod deras belägenhet.
Du är mitt politiska samvete.
När jag frågade om han inte hade ett eget, svarade han:
Ni opererar bort alla orättvisor i samhället.
-Varför gick han inte med i partiet? -Det är ett stort ingrepp.
Någon måste upprätthålla livet medan ni opererar, inte sant?
Jag höll inte med honom. Han sa vad han ansåg om partiet.
Han höll med oss, men av skäl lika subtila som hans dikter.
Sådant kunde ändras över natten.
Vem vet vad ni hittar på i morgon?
Han visste inte att hans liv hängde på en tråd.
Jag berättade vad jag hört om hans dikter.
Ogillas?
Av vem och varför?
Jag förklarade för honom.
Tycker du att de är personliga, småborgerliga och självupptagna?
Jag ljög, men han trodde mig.
Jag blev rörd av att min åsikt betydde något.
Flickan förstod att de inte kunde överleva i staden.
Jag rådde dem att gömma sig på landsbygden.
Vi har...eller hade en gård vid Varykino nära Jurijatin.
Folk känner oss där.
Jag erbjöd att skaffa alla dokument och berättade vad de skulle ta med.
Jag dristade mig till och med till att be om hans diktsamling.
Jag tror att jag sa att vi skulle träffas igen.
Men det kanske jag inte gjorde.
-Tonja? -Ja!
Endast 50 personer!
-Förtjusande inkvartering... -Bra sagt!
-Jag är intellektuell. -Håll käften!
Håll käften själv, din lakej!
Tvångsarbete!
Kamrater, tåget avgår i morgon bitti. Följande regler gäller:
Pottor ska tömmas varje morgon, och höet ska bytas var tionde dag.
Finns det inget nytt hö, ska det gamla vändas.
Använd desinfektionsvätskan.
-I vagnen finns frivilliga arbetare. -Lögnare.
Ni ska vara hjälpsamma mot dem.
Tåget skyddas av hjältemodiga Kronstadt-matroser.
-Ni är i goda händer. -De är idioter!
Om elva dagar passerar tåget genom Ural-
-där vitgardister och andra brottslingar varit aktiva.
Försvarskommittén har försäkrat att dessa brottslingar fördrivits-
-av rödgardister ledda av kamrat Strelnikov.
Där har vi en riktig karl...
Det är klart spår hela vägen. Leve revolutionen!
Leve anarkismen, din byråkratiske lakej!
Är det nödvändigt?
Jag har kvitterat för sex frivilliga och jag ska leverera allihop.
Jag är en fri man, lakej. Det kan du inte ändra på.
Jag är den ende fria mannen på det här tåget. Ni andra är boskap!
Hjälp mig, bröder! För Guds skull!
Jurij, barnet lever inte.
Det var inte mitt barn. Hans själ är i himlen nu.
-Vem gjorde det, kamrat? De vita? -De vita...?
Det var Strelnikov.
-Något måste ni ha gjort? -Nej.
Han sa att vi sålt hästar till de vita men det var kräken i Kuniko.
-Ni ljög väl för honom? -Jag svär vid Gud!
Strelnikov är en stor man.
Han lever på vatten och bröd, Sasja.
-Gör han det? -Jag vet inte.
Ingen vet varifrån han kommer eller var han är.
-Han körde åt andra hållet. -Jaså?
Då ligger någon pyrt till!
Inte nu igen! Vad är det den här gången?
Tänk inte på det, far. Sov nu.
Jag vet vad jag ska göra.
Titta! Det är Uralbergen.
Titta, Sasja. Det är dit vi ska.
Vi ska åka förbi bergen och in i skogen. Det är varmare där.
Finns det vargar i skogen?
Strelnikov!
Ja, det är Strelnikov...